EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Opp og hopp.
På tide å stå opp.
Stella, for stjerne.
Fem minutter til, pappa, vær så snill.
Det er ingen klore-eller neglemerker i de myke delene av offerets ansikt.
Ingen merker på munn eller nese som tyder på at en hånd holdt dem lukket.
De mente David Alvarez kvalte henne med en pute.
Det ble ikke funnet spytt, blod eller celler på putene?
Kan ha blitt vasket.
Ja.
- Har vi toksikologirapporten? - Side fem.
Når ble rapporten skrevet?
Det kalde liket av Susan Harper ble funnet mandag morgen.
Toksikologi var 24 timer senere, under obduksjonen,
tester 24 timer etter det, på onsdag.
Tallene tyder på at offeret tok kokain noen timer
eller bare minutter før hun døde.
Har vi noe som plasserer Paul Spector eller Peter Baldwin
i London i 2002?
Ikke foreløpig.
Ble det funnet en plastpose på åstedet?
Ikke så vidt jeg vet.
Spector skal flyttes i dag,
det betyr at neste del av vurderingen hans begynner.
Vi må fortsatt tro det blir rettssak.
Når det gjør det, må vi gi aktoratet de sterkest mulige bevisene.
Vi må være klare.
Tilståelsens sannhetsverdi er uvesentlig.
Det viktige er hvordan den ble innhentet, ikke om den er sann eller ikke.
Retten må se bort fra tilståelsen hvis den ble gitt under tvang
eller andre omstendigheter som kan gjøre den upålitelig.
Jeg har lest avskriftene. Så ingen tegn til tvang.
Jeg er ikke så sikker.
Omstendighetene var uvanlige.
Hvorfor avhører en overbetjent en mistenkt?
Hun skal vel lede og administrere de underordnede, ikke gjøre jobben deres.
Han ba om det. "Bare deg, Stella, ingen andre."
Det er poenget.
Hun brukte ikke vanlige avhørsteknikker.
Hun ga ingen psykologiske unnskyldninger
eller bagatelliserte alvoret i Spectors forbrytelser.
Hun roste ikke, smigret ikke.
Hun brukte ledende spørsmål som ga svar på ett ord.
Det minner nesten mer om en intim samtale enn et politiavhør.
Hun måtte ikke bygge opp en relasjon,
for forholdet mellom dem var allerede etablert over telefon.
Mens de fortsatt jaktet på ham,
skal Spector og Gibson ha hatt private samtaler.
Hun ga ham privatnummeret sitt.
Det påstås til og med at han var på hotellrommet hennes.
Hvorfor ville han ta en så stor sjanse bare for å skrive i dagboken hennes?
Det minner om en besettelse.
Stella?
Ja.
Så fint å høre stemmen din igjen.
Er det deg, Peter?
Ja.
Hvorfor ringer du meg?
Fordi jeg ser på himmelen, Stella...
Skinnende stjerne.
Det er en vakker kveld.
Fikk meg til å tenke på deg.
Har vi den dagboken, den opptegnelsen?
Den er ikke frigitt ennå.
Få tak i den.
Så...
hun forførte ham til å tilstå?
Kanskje.
Hvis du kan vise til rettspraksis, juridiske prinsipper...
kan jeg kanskje ta det med.
Dette er alle bøkene fra Spectors garasje.
FORBRYTELSE OG STRAFF ILLUSTRERT
Det er noe du bør se.
Kona til den antatte Belfast-kveleren
var involvert i en bisarr hendelse i dag tidlig.
Det hele ble filmet av en forbipasserende.
Vi advarer mot sterke bilder.
Herregud!
Herregud! Det er en bil.
- Herre... Mike, forsiktig! - Hei!
- Herregud!
Hei!
Bilen som ble tatt av tidevannet, tilhører 32 år gamle Sally Ann Spector.
Vinduene er stengt, dørene er låst.
- Inni sitter hennes to barn. - Herregud!
Man kan høre den åtte år gamle datteren rope om hjelp.
Hjelp oss!
Michael!
Herregud!
Til slutt lar dørene seg åpne, og de to barna bringes i sikkerhet.
I bakgrunnen kan man se Sally Ann Spector gå ustødig bort fra bilen.
Her borte!
Går det bra med deg? Hun er så kald.
Et øyeblikk senere blir bilen nesten tatt av vannet.
Hjelp den kvinnen!
Familien ble fløyet i politihelikopter til Belfast General Hospital,
der Paul Spector behandles for skuddskadene han pådro seg...
Hvordan kunne vi vite at hun var så desperat?
Det er det kvinner gjør med sinne.
De skader seg selv, eller forlengelsen av seg selv: barna.
Hvilken sinnstilstand må hun ha vært i
for å mene at de ville ha det bedre om de var døde?
I stedet for å hjelpe og støtte henne stilte vi henne for retten
og truet med fengsel.
Det var ikke bare min beslutning.
Statsadvokaten mente det samme.
Ja.
Nå kan du legge drapsforsøk til siktelsen.
Jeg ville bare beskytte de barna. Det er alt!
ADVOKATER
Healy.
Ja. Takk for at du fortalte det.
Spectors familie ligger på General.
- Hvorfor det? - Var i nyhetene.
Prøv å finne det på mobilen.
Det ble funnet benzodiazepiner i jentas urin.
Vi har ikke prøver fra de andre.
Sønnen, Liam, er GCS 12-13.
Han kan vekkes med stimuli.
Sjekk journalen.
Hun er nedfor, ser jeg.
"Sterk angst og søvnløshet.
Fem milligram TDS titrert til maks ti.
Ny vurdering om to uker."
Så hun ga barna angstdempende og kjørte dem ut i havet?
Ser slik ut.
Hun gir ingen respons. Sier ingenting.
Pupillene er mellomstore og reagerer.
- Hvordan er blodsukkeret hans? - Normalt.
Han kan trenge flumazenil.
Vi legger ham på pediatriintensiven for å holde øye med ham.
Hun er ved bevissthet, men snakker ikke.
Jeg tror ikke hun er klar for psykologisk vurdering.
Vi flytter gutten til barneintensiven.
Jenta er våken. Hun virker ok.
Har du sett opptaket?
Nei.
Det ser ut som et bevisst forsøk på å drepe seg selv og barna.
Et rop om hjelp?
Kanskje.
- Kan jeg hilse på? - Ja visst.
Hei, Olivia.
Husker du meg?
Hvordan går det med deg?
Kulefragmentene inneholder ikke jern, så Mr. Spector fikk MR i dag tidlig.
Det var ingen bevis på infarkt...
men tegn til
svekket differensiering mellom grå og hvit substans.
Det kan henge sammen med den iskemiske skaden
rundt panne-og tinninglappen,
men jeg kan ikke si at det forklarer hukommelsestapet.
Jeg gir resultatene til dr. Larson.
- De kan tas med i vurderingen. - Vet vi hva som skjedde med familien?
- Hvordan går det med dem? - Ikke noe alvorlig, tror jeg.
Men jeg venter på svar fra akuttmottaket.
- Er Mr. Spector informert? - Ikke ennå.
Jeg venter til vi vet mer.
Jeg tror vi må gi en uttalelse.
Absolutt.
Alle har sett det nå.
La oss...
bekrefte at noe skjedde, navngi de involverte.
Ikke noe mer, ingen spekulasjon om motiv.
Det tar pressen seg av.
Ja.
Kan du ta det, Matt?
Jeg skal snakke med Eastwood og komme frem til noe.
Si fra til pressen.
Og Matt...
Vær menneskelig.
Da går vi.
Hold øye med ham på vei opp.
Paul, politiet hevder at dine fingeravtrykk finnes på en saks.
De sier at de fant Joe Brawleys DNA på den.
Den ble funnet i vannet...
her.
Jeg vet hvor det er, jeg løper der noen ganger.
Kan du ha kommet over saksen på en løpetur,
ment det så farlig ut at den lå der, tatt den opp og kastet den ut i vannet?
Jeg kan ikke huske noen saks.
Det eneste øyevitnet er søsteren hans, Annie Brawley.
Etter angrepet, før du ble arrestert, besøkte du henne på sykehuset.
Jeg? Hvorfor det?
Hun sørget over tapet av broren.
Du ble sendt av Alice Monroe Fund for å gi henne terapi.
- Hva skjedde? - Ingenting. Dere snakket sammen.
Hun sa du hjalp henne.
Jeg kan ikke... Jeg er...
Beklager, jeg skjønner ikke dette.
Dette er en politiet hevder jeg angrep?
Ja.
Så hvorfor kjente hun meg ikke igjen?
Jeg vet ikke.
Hvorfor skulle jeg besøke en jeg hadde angrepet?
Tenk om hun hadde gjenkjent meg? Begynt å skrike?
Det gir ikke mening.
Du har alibier for alle drapene.
De ble gitt av en person kalt Katie Benedetto.
Hun sier hun hadde et seksuelt forhold til deg.
Kjenner henne ikke. Hvor gammel er hun?
Hun ble nettopp 16.
Hun sier hun var 14 første gang dere lå sammen.
Det er ikke mulig.
Et barn? Det er ikke mulig.
Det finnes tvil rundt hennes troverdighet som vitne.
Det egentlige problemet er tilståelsen.
Jeg tror du bør høre litt av opptaket.
Det kan hjelpe på hukommelsen din.
Fortell meg om første gang.
Hvordan var det?
Det gjorde meg kvalm.
Lukten var motbydelig.
Det første var det verste og vanskeligste å komme over.
Men en bryter var skrudd på, en grense krysset.
Det var gjort noe som ikke kunne gjøres ugjort,
noe som skiller deg fra massene.
Jeg var syk i fire dager etterpå.
Du er i eksistensielt sjokk.
Men så ser du at verken guddommelige eller sekulære makter kan gjøre deg noe.
Greit.
Så hvorfor ikke gjøre det om igjen, men bedre?
Snakker du med dem?
Kvinnene du torturerer og dreper?
Nei.
Dør de sakte?
Ja.
Løsner og strammer du grepet rundt halsen deres?
Lar dem sveve mellom liv og død?
Ja.
Binder du dem først?
Ja.
- Hvor lenge torturerer du dem? - Slutt.
- Slutt! - Påfører du seksuelle...
Det kan ikke være meg.
Hvordan kan jeg glemme det? Det kan ikke være meg.
Det finnes flere opptak.
Videopptak.
Aktoratet hevder
at de ble funnet på mobilen din, at du lagde dem.
- Er det Rose? - Ja.
Vil du bli lagt merke til?
Vil du få oppmerksomhet? Sette spor etter deg?
Ja vel. Skad meg.
Gjør hva du vil med meg.
Gjør ditt verste.
Ingenting du gjør, kan endre hvor høyt jeg elsker mannen min.
Hvor høyt jeg elsker barna mine.
Ingenting du gjør, kan få meg til å nedvurdere livet mitt.
Jeg skal feire livet.
Jeg elsker og er elsket, og ingenting du...
Hvorfor i helvete ser du på dette?
Din syke jævel.
Hva faen feiler det deg?
Sykepleier!
Paul! Slutt. Kan dere gå ut?
Paul, det holder! Konsentrer deg om pusten din.
Konsentrer deg om pusten.
Kom igjen, det holder. Bare inn og ut.
Pust sakte.
Det går bra, Paul. Inn og ut, dypt.
Bra.
Sånn ja. Det går bra.
Hva er det vi har rotet oss opp i?
- Kalde føtter? - Nei.
- Sikker? - Ja.
I så fall kan du pakke kofferten
- og selge hus i stedet. - Nei.
- Er du Sean Healy? - Ja.
- Kan du gi dette til Paul for meg? - Katie?
- Vær så snill. Gi det til Paul. - Du bryter kausjonsvilkårene.
Du er i trøbbel. Vi kan ikke ta imot brevet.
Katie, stans!
Katie!
Jeg kan bekrefte at det inntraff en alvorlig episode
som involverte tiltalte Paul Spectors kone og to barn.
Alle tre får behandling på Belfast General Hospital.
Skadene er ikke livstruende.
I lys av den voldsomme mediedekningen etter at Spector ble arrestert og siktet,
anmoder politiet pressen om å vise tilbakeholdenhet
når de dekker detaljer i denne saken.
Ja.
Vi har fått en forespørsel om tilgang til drømmedagboken din.
Sean Healy vil la en håndskriftekspert undersøke det Spector skrev.
Han ligger på sykehus.
Han er ufør.
Likevel infiserer han livet til alle han kommer i kontakt med.
Alle han støter på.
Han er et smittestoff.
Skal jeg la dem få se den siden?
De vil komme tilbake og be om resten.
Vel...
sjekk med aktor.
Hvis det er greit for dem, kan du sende alt.
Jeg kan ikke tro at hun ville skade Livvy.
Jeg kan bare ikke tro det.
Jeg kan se for meg Sally amme henne.
Så lykkelig.
Hun ville aldri gjøre henne noe.
Hvor er du i det bildet?
Der jeg alltid er.
Utenfor og ser inn.
Da jeg var bevisstløs...
var jeg...
Jeg kunne se meg selv.
Jeg kunne se meg selv ovenfra i dette rommet,
der jeg lå på sengen med alle slangene og skjermene.
Har du opplevd noe lignende før?
Å være utenfor kroppen på den måten?
Da jeg var barn.
Når det ble veldig ille, så...
Jeg delte meg i to.
Hvis jeg var heldig, dro en del av meg av sted...
til et annet og bedre sted.
Har du tenkt mer på hva døden betyr for deg?
Det jeg tror, vil bare skuffe deg.
Det spiller ingen rolle.
Jeg tror at...
akkurat som jeg ikke fantes før jeg ble født,
vil jeg ikke finnes etter at jeg dør.
Jeg er ikke enig.
Tror du at du gjorde de tingene de sier du gjorde?
Gjør du?
I så fall ble jeg ikke arrestert.
Jeg ble reddet.
Du må dra til London.
Sjefen min der, stasjonssjef Chris George,
jeg snakket nettopp med ham.
Han har sagt ja til å gi deg tilgang til Susan Harper-mappene.
Vil han gjenåpne saken?
Han lar oss se på mappene.
Det går et fly om litt over en time.
Går det bra med armen din?
Ja.
Ta med Ferrington.
Disse notatene beskriver pleien og medisinene du har fått.
Du har fått bredspektret antibiotika intravenøst i fire døgn.
Men fordi du mistet milten,
må du ta profylaktiske antibiotika resten av livet.
Kan jeg få se sønnen min?
Før jeg drar?
Hvem av dem er han?
Der.
Husker du ham?
Synes du han likner meg?
Litt, kanskje?
Paul?
Jeg kan gå.
Sykehusets regler.
Sett deg i stolen.
Takk for alt.
Politioverbetjent Gibson. Jeg har et møte med dr. Larson.
Han venter deg. Skriv deg inn her.
Takk.
Har jeg sett deg før?
Si det.
Dette er Foyle én, der Mr. Spector skal være.
Dørene er låst.
Alle områder er videoovervåket.
De ansatte har skap her for personlige eiendeler.
Du kan legge mobilen og nøkler her.
Hva slags tilsyn har dere planlagt for Spector?
Vi er blitt enige om nivå to for Mr. Spector.
Kontinuerlig overvåkning fra ansatte, men privatliv i dusjen.
Alle pasienter i Foyle én får en hovedpleier.
- En mann? - En mann.
- Hvor mange senger er det på avdelingen? - Tolv i alt.
Alle pasienter vi har på avdelingen nå,
har tilgang til rommet sitt til enhver tid, unntatt når de vaskes.
Enkelte pasienter har nøkkel til soveromsdøren,
men de ansatte har universalnøkler.
Denne veien.
De fleste av pasientene får farmakologisk behandling.
Vi skal vurdere Mr. Spectors behov for en legemiddelstrategi.
Pleie og behandling gis av et tverrfaglig team,
men jeg gjør de juridiske vurderingene.
Mr. Spector er kommet.
Det er kaffe her, bare forsyn deg.
- Takk. - Jeg ønsker ham velkommen.
DEN SOM IKKE ELSKER, BLIR I DØDEN
Mr. Spector.
August Larson, overlege her.
Bli med meg.
Ritchie orienterer deg.
Jeg kommer snart for å snakke med deg.
Bli med meg.
Det er noen toalettsaker der.
Og informasjon om rutiner, regler og prosedyrer.
Er du sulten?
Jeg har ikke spist noe særlig.
Jeg tar gjerne litt vann.
Jeg henter det.
- Har du tid til en prat? - Ja.
Sett deg.
Faktisk så...
Jeg har noe å vise deg.
Og du er sikker på at han gjorde dette?
Ja.
Er det diktet hans?
Jeg tror det.
"Mørke stemmer i kveld.
Utenlandske kvinner som snakker med farlige menn.
Øynene deres er måneskiller.
De ligger på døde laken.
En fordrukken midnatt nærmer seg.
Smilet hennes er et skjevt lampelys.
Røde lepper åpner seg.
Myke vokaler trygler.
Nærer natten."
Rene klær til deg.
Er dette også hans?
"Jeg tror ikke på kjærligheten.
Eller, jeg tror på kjærlighet, men ikke lykke.
Den eneste varige kjærligheten er ulykkelig."
Jeg tror det også må være ham.
Jeg har ikke funnet noe av det på nettet.
Det er noe der som er nytt for meg.
Et sted skriver han om...
kampen, slik han oppfatter den, mellom den gode og den onde Paul.
Han sier at han er en tilskuer til sine egne handlinger.
At det finnes et observerende jeg og et deltakende jeg.
Det er en utrolig rekke perversjoner.
I tillegg til sadismen og...
fetisjen for kvinneundertøy...
Han var kikker, transvestitt.
Autoerotisme og nekrofili.
Det er også tegn til pygmalionisme, besettelsen med dukker.
Noen ganger har jeg lurt på om han pustet liv i de døende ofrene
for å forlenge livet deres...
så de kunne se tydelig at han skulle drepe dem.
Når små barn blir misbrukt, opplever de frykt og angst.
Så forsøker de å takle de følelsene gjennom sadistisk adferd.
Hvis en person kan gjøre mot andre det han frykter skal bli gjort mot ham,
trenger han ikke lenger være redd.
Tror du han ble misbrukt?
Han bodde på Gortnacul?
Jeg forstår at han er en pasient, et mishandlet barn, for deg.
En som fortjener forståelse og til og med medfølelse.
Men for meg er han en seksualforbryter.
Og det er jobben min å beskytte potensielle ofre
mot den faren han utgjør.
Sett fra et psykodynamisk perspektiv,
gir selv den tilsynelatende mest sinnssyke vold
mening i tankene til personen som utøver den.
Jeg må prøve å forstå den meningen, og lære av den,
for å forsøke å forhindre mer vold.
Ja.
Bare ikke undervurder trusselen...
faren Paul Spector utgjør.
Det skal jeg ikke.
Vet du Mr. Spectors premorbide IQ?
Han ble testet som barn og havnet i "svært høy intelligens" -gruppen.
Takk.
Det var hyggelig å snakke med deg.
Psykiatrien trenger tilbakemeldinger fra pasienter.
Den oppstår gjennom kontakt. Tillit er avgjørende.
Det er ikke opp til meg å dømme ham for det han kanskje har gjort,
men jeg skal prøve å komme til bunns i det for retten og for deg.
Han skal i fengsel.
Jeg følger deg ut.
Prøv å spise litt frukt.
Rose Stagg venter på deg.
Hun er på avhørsrommet.
Hva skjer med Benedetto-jenta?
Hun sitter i varetekt og skal møte i retten igjen i morgen.
- Blir du med? - Ja vel.
Hva er det neste du kan huske?
Mørke...
og bevegelse.
At jeg ble kastet rundt.
Jeg tror han dopet meg ned da han ga meg vann.
Det gikk en stund før jeg skjønte hva som skjedde...
at jeg var i et bagasjerom.
Det var så skremmende.
Jeg ble kastet voldsomt rundt, særlig mot slutten.
Jeg følte meg som ei filledukke.
Hver eneste hump fikk meg til å rope ut.
Så stoppet bilen, motoren ble skrudd av.
Sjåførdøren ble åpnet...
og så stillhet.
Jeg ventet og ventet, men ingenting skjedde.
Jeg skjønte at jeg var forlatt.
Det var noen gamle vannflasker der, så i starten kunne jeg drikke.
Men så var det ikke mer igjen.
Jeg prøvde å dra ut bremselysene for å slippe inn mer luft...
men jeg kunne ikke rikke dem.
Jeg følte meg så svak.
Det var ikke luft.
Jeg ble besatt av lyden av pusten min.
Jeg sovnet, men jeg visste ikke hvor lenge.
I begynnelsen trodde jeg at jeg kunne merke...
om det var dag eller natt på lukten i luften.
Men så ble luften tettere og tettere.
Jeg klarte ikke å holde styr på tiden.
Jeg prøvde å tenke på barna...
men mistet konsentrasjonen.
Jeg følte at hjernen ga opp.
Det siste jeg husker...
var at jeg tenkte at jeg burde grave meg ned,
at jeg burde grave meg ned i jorden for å gjemme meg,
for å føle meg trygg og varm.
Som et dyr som graver.
Jeg husker ikke noe etter det.
Takk.
Kan jeg få snakke med deg...
alene?
Uten opptak?
Dette er Gail McNally som avbryter avhøret klokken 22.43.
Jeg har ikke vært...
Jeg har ikke vært helt ærlig.
Jeg lot dere tro at etter den gangen han tok kvelertak,
så var det slutt.
Men det var det ikke.
Jeg hadde en mistanke om det.
Det var ikke så enkelt.
Vi dro til mørke steder.
Først gang det skjedde, ga jeg ham...
Jeg brukte munnen på ham.
Han klemte bena rundt halsen min.
Jeg fikk ikke puste, jeg var...
Ta den tiden du trenger.
Han klemte veldig hardt.
Jeg trodde jeg skulle svime av, men han slapp meg.
Det var som en lek for ham, i starten.
Jeg hadde allerede begynt å tro at han ikke var entusiastisk for vanlig samleie.
Men så ble det verre.
Han ba meg spille død.
Og så var det den gangen jeg fortalte om.
Jeg tror han gjenopplivet meg, munn-til-munn.
Det hendte han ville bruke en plastpose på meg...
på seg selv.
Han sa at alle forsøker å leve i lyset.
At alle prøver å bygge murer for å sperre for mørket, for farene der ute.
Men det er umulig. Det er en løgn.
At i virkeligheten finnes det mørke guder der ute...
og at menn kan bli guder på jorden gjennom visse typer sex.
Og kvinner?
Jeg tror det?
Beklager. Jeg kan ikke forklare det.
Hvorfor forlot du ham?
Det føltes som om alt handlet om å tilfredsstille ham.
Ikke om meg i det hele tatt.
Jeg forlot ham og gikk tilbake til Tom.
Og hva med Spector?
Han dro til London, tror jeg.
Tok du og Spector noen gang narkotika?
Jeg tror jeg har fortalt at vi drakk mye.
- Kokain? - Nei.
Ikke med meg, men kanskje han gjorde det.
Livet med Tom kunne ikke vært mer annerledes.
Det har vært vanskelig siden Cody ble født.
Faktisk siden mitt første keisersnitt.
Og hvordan går det nå?
Det er rart.
Når han snakker til meg nå...
så hører jeg ikke på ordene han sier.
Bare tonefallet.
Da skjønner jeg om han liker meg eller ikke.
Om han er emosjonelt nær meg.
Akkurat nå er han sint.
Og jeg tror ikke han liker meg noe særlig.
Rose...
det er noe jeg må fortelle deg.
Jeg tror at...
jeg er grunnen til at Paul Spector kom etter deg.
Hvorfor det?
Jeg tror jeg...
Jeg tror jeg avslørte identiteten din som informant
da jeg brukte navnet hans, Peter.
Navnet du ga meg, da jeg snakket med ham i telefonen.
Bruken av det navnet...
sammen med fantombildet vi lagde...
Jeg tror det førte ham rett til deg.
Jeg prøvde å formidle at...
At vi var på sporet av ham.
Jeg prøvde å skremme ham til å avslutte angrepene.
Og det sendte ham på flukt, men...
Men da vi ikke gjorde noe, ikke slo til...
kom han etter deg.
Jeg forstod ikke at forholdet deres betydde så mye for ham.
Han sa jeg var den eneste.
Den eneste jenta.
Det tror jeg nok.
Jeg er glad jeg ikke er den eneste som har gjort feil.
Takk.
Herregud!
Jeg heter Mark Bailey.
Hvem er du?
De sier jeg er Belfast-kveleren.
Er du det?
Kanskje.
Det husker jeg ikke akkurat nå.
Var ikke frisk. Bedre nå.